Формальні методи верифікації програмного забезпечення: сучасні підходи та виклики (Інформатика. Культура. Техніка, 2025)
У дослідженні розглядається проблема підвищення надійності програмного забезпечення за допомогою формальних методів верифікації, які дедалі активніше використовуються в сучасній інженерії програмних систем. На відміну від традиційного тестування, що виявляє лише частину помилок, формальні методи ґрунтуються на математичних моделях і логічних доведеннях, що дозволяє проводити більш повну і достовірну перевірку програмних систем. Актуальність теми зумовлена зростанням складності програмного забезпечення та високими вимогами до його коректності у критичних сферах, таких як авіація, охорона здоров’я, енергетика чи кібербезпека. В роботі здійснено систематизацію ключових напрямів формальної верифікації. Показано, що формальні специфікації забезпечують точне математичне визначення вимог до програм, виключаючи двозначності природної мови. Модель-чекінгдозволяє автоматизовано досліджувати всі можливі стани системи, виявляючи приховані помилки у поведінці багатопотокових і розподілених програм. Формальне доведення коректності спирається на логічні системи та аксіоматичні методи, що гарантує найвищий рівень впевненості у відповідності програми її специфікації. Символьне виконання відкриває можливості для аналізу всіх шляхів виконання програми й автоматичної генерації тестових даних. Разом із тим окреслено низку викликів, що стримують широке впровадження формальних методів у практику. Серед них – проблема масштабованості, яка обмежує ефективність аналізу великих систем; потреба у висококваліфікованих фахівцях із математичною підготовкою; складність формалізації вимог; труднощі інтеграції у сучасні методології розробки на кшталтAgile та DevOps. Перспективи розвитку пов’язуються з інтеграцією технологій штучного інтелекту для автоматизації створення специфікацій і побудови доказів, розробкою гібридних методів, що поєднують формальну верифікацію з тестуванням, а також активним застосуванням у сферах кібербезпеки, блокчейн-технологій та автономних транспортних систем. Особливе значення має інтеграція формальних методів у середовища програмування та системи безперервної інтеграції, що підвищує їх доступність для індустрії. Таким чином, формальні методи верифікації залишаються потужним інструментом підвищеннянадійності програмних систем. Незважаючи на наявні виклики, вони мають значний потенціал для подальшого розвитку та поступового перетворення з академічної дисципліни на невід’ємну складову промислової розробки програмного забезпечення.
Keywords: програмне забезпечення; верифікація програмного забезпечення; вимоги до програмного забезпечення; формальні методи; формальні специфікації; доведення коректності; надійність програмних систем